Under 2. Verdenskrig byggede 61.000 allierede krigsfanger -
- under tvang Thailand-Burma-jernbanen.
Hvor jeg dog savner Skotland. Og havet. Havet.
Der findes intet som det på Jorden.
Salt i ansigtet, vind i ryggen. Hele verden ligger foran en.
Man er mere fri end fuglene og fiskene.
Frihed... Det var derfor, jeg meldte mig -
- til den anden krig, der skulle gøre en ende på alle krige.
Jeg gik på universitetet, da indkaldelsen kom.
Jeg var ivrig efter at komme i kamp.
Jeg læste ikke længere historie... Jeg blev en del af den.
Jeg meldte mig til Argyll & Sutherland Highlanders -
- og blev kaptajn Ernest Gordon.
Min øverstbefalende var oberstløjtnant Stuart Maclean.
Den bedste leder, bataljonen havde haft.
En mand med stor loyalitet -
- over for sit land, sin pligt og sine mænd.
Loyaliteten blev efterlevet af major Ian Campbell, -
- som var selvopofrende for obersten og for sagen.
Vores loyalitet skulle senere blive afprøvet.
Korpset udgjorde altid den sidste skanse.
Den arv videreførte vi...
...da vi blev stillet over for nederlag og fangenskab.
THAILAND EFTER SINGAPORES FALD -
- 17. FEBRUAR 1942.
Sir?
Er De uskadt, sir?
Se djævlen i øjnene med stolthed, drenge!
Og skid ikke i jeres kilte!
Svinene leger med os.
Når man overgiver sig i krig, mister man sin soldaterære.
Man har kun sine kammerater tilbage.
Mange af dem har man kun lige mødt.
Søløjtnant Jim Reardon. En af de få amerikanere i området.
Han sluttede sig til os efter overgivelsen
Vi kaldte ham Amerikanar, for han var både amerikaner... og en nar.
KANCHANABURI-LEJREN I THAILAND
Alle holdt!
Hvad er det for en stank?
Det er døden, major.
Sir!
Højre om!
Alle holdt!
Venstre om!
Stå rør!
Stå rør.
Hvad fanden betyder det?
Det må være appel.
I dag deler I jer ind på engelsk.
Men i morgen og for evigt på japansk.
Tæl!
Et!
To! Tre!
Skide japser!
Svin.
Hvis han taber ansigt, skal man betale for det.
Det er en skandale!
Som officer vil jeg ikke tolerere denne barbariske opførsel!
Han har rettigheder!
Tag det respektløse svin i stedet for. Du skal respektere hierarkiet.
Giv agt, krigsfanger!
I er nu den Kejserlige Højheds fanger.
Se. Det er straffen for flugtforsøg.
Der er for jeres eget bedste.
I skal skrive under på, at I ikke vil flygte.
Ingen flugt, min bare røv.
- Det er imod Genève-konventionen. - De er ligeglade.
I morgen medbringer I underskrifterne fra alle fanger.
Træd af!
- Gå med jer. - Mange tak.
- Hvad sagde du til ham? - At du var dum.
Skal jeg takke dig eller tæve dig?
- Ian Campbell. - Dusty Miller.
Hvor har du lært japansk?
Hvad med obersten?
- Vil du have ham tilbage? - Jeg skylder ham mit liv.
Jo længere hår, desto flere lus.
Et godt råd: Hold jer tæt til jeres kammerater.
Det er dog de stærkeste, der overlever.
Man må klare sig selv.
Tuskhandel er dagens orden.
Hospitalet kaldes "Dødens Hus".
I skal ikke ende her. Nyd jeres gode helbred nu, d"herrer.
Det er sidste gang, I har det.
Der er tusinder af fanger i lejre langs floden.
Vi får ikke meget nyt at høre. Japserne holder os i uvidenhed.
Ingen radioer. Hvis de finder en, så slår de dig ihjel.
Officerer, behold skjorten på. Det adskiller os fra de menige.
Det er det eneste, der afholder os fra at synke ned i anarki.
Pis.
- Ernie, hvor går du hen? - Jeg vil finde obersten.
Du beder bare om ballade.
- Doktor! - Få ham herned.
- Rolig. - Det er min ryg.
- Hvad fanden skete der? - Du bukkede vist ikke.
Buk for vagterne, både koreanerne og japserne.
Se dem aldrig i øjnene imens.
Det er ren trods. Kig væk. Det er bushido-reglerne.
Det er deres moralkodeks. Respekt og forpligtelse.
Udviser I ikke respekt, prygler de jer.
- Det er ikke personligt. - Det føles sgu sådan.
- De gør det samme mod deres egne. - Det er da en trøst.
I må forstå, at de her uhyrer mener, vi er underlegne.
For dem er det som at slå en ulydig hund.
Jo hårdere, desto større er deres troskab til kejseren.
Du skal nok klare dig.
Gør plads til obersten.
I er jo vilde med straf.
Læg ham her!
Forsigtig!
De skulle have ladet dem tage mig, sir.
Kan vi gøre noget for Dem, oberst?
- Påbegynd forberedelserne. - Til hvad?
Flugt. Hvad ellers, dit fjols?
Dusty!
Tak.
Oberst, jeg har observeret japserne.
Der er kun en håndfuld vagter ad gangen.
De er ikke årvågne. Det giver ikke mening, medmindre...
Medmindre alle er blevet fanget eller døde i junglen.
Medmindre de lokale melder en krigsfange for en skål ris.
Medmindre flugt er umulig.
Skønt.
Amerikanar. Find den bedste flugtvej.
Ian. Få fat i noget overlevelsesudstyr.
Ernest. Få fat i noget, vi kan give til de indfødte.
Når jeg er på benene igen, så er vi på vej.
- Javel. - Forstået?
Gode drenge. I er gode drenge.
Det er mine drenge.
Hvad med noget til min oberst? Han er i Dødens Hus.
Hvis han ikke selv kan komme, får han ikke noget at spise. Videre.
Kom nu.
Du hørte ham. Videre, sagde han.
Skide skotte.
Kom an!
Er du bange? Jeg smadrer dig!
Kom an, dit engelske svin!
Kom så an!
Kom an!
Hvor meget skal der til, før man mister sin værdighed?
Kom an!
Hvor dybt kan man falde i overlevelsens navn?
Dusty byggede et fristed, der blev kaldt "Kirken uden vægge".
Vi kunne frit besøge det.
De vidste, vi ikke havde nogen steder at tage hen.
Ved I, hvad jeg gør, når jeg kommer hjem til Glasgow?
Jeg tager hen på min stampub og drikker 14 glas whisky og 7 pints.
Og så tilbringer jeg natten i mine kones arme.
- Er De gift, sir? - Nej, men har du en søster?
Hvad med dig, Ernie?
Jeg vil sikkert undervise.
Det har jeg altid villet.
Jeg ville se verden først.
- Det ønske er blevet opfyldt. - Ja.
Når jeg kommer herfra, starter jeg en forretning og bliver rig.
Hvilken slags?
Sortbørshandel, prostitution.
Du kommer ikke til at tjene kassen som prostitueret.
Hvad med Dem, sir?
Hvad gør De efter krigen?
Jeg vil forberede mig på den næste krig.
Ifølge bushido er nationen alt. Individet er intet.
Tilpasning giver dem et formål.
De forventede, at vi også adlød.
Hvad siger vi, Dusty?
Loyalitet, ærbødighed, beskedenhed, soldatens pligt.
Skønt.
Fortsæt, seniorsergent.
Alle ret!
Gør omkring!
Udvis respekt for den ærede oberstløjtnant Nagatomo...
...leder af krigsfangeadministrationen.
Hun er lun på mig.
Det er en stor fornøjelse at se jer her på dette sted.
I er de sørgelige rester af vores sejr. Vores ynkelige ofre.
I burde græde af taknemmelighed for Hans Kejserlige Højhed, -
- som ynkes over, at I er kujoner.
Hvem er kujoner?
Bushido-reglerne. De mener, tabere bør begå selvmord.
I skal glæde mig ved at bygge en jernbane -
- igennem junglen til ære for Hans Kejserlige Højhed.
Japans frelser.
Asiens frelser.
Vi vil bygge denne jernbane...
...om vi så skal bygge den over den hvide mands lig.
Det er jeres renselse.
Jernbanen skal være 420 km lang.
Fra Chungkai til Thanbyuzayat.
I skal bygge den på 18 måneder.
18 måneder?
Hvordan skal de klare det med de rationer, de får?
Officererne skal også arbejde.
Den kejserlige ingeniør fører tilsyn.
Hvor er underskrifterne?
De herrer, -
- da I har overtrådt Genève-konventionen, -
- Haag-konventionen -
- og enhver menneskeret for krigsfanger, -
- må jeg anmode om, -
- at De og Deres fascistiske aber -
- stikker hovedet op i røven!
Vi underskriver ikke jeres forbandede papir!
Oversæt det!
Jeg er dødtræt af det her ævl!
- Mine herrer. - Sir.
Pas på mine drenge, Ian.
Det er beklageligt, -
- men vi skyder jer, en efter en.
Indtil I respekterer kejseren!
- Svin. Forbandede svin! - Kom. Ud herfra.
Major, hvad skete der?
De skød ham fandeme!
Det er oberstens blod!
De skød ham! Svin!
Major...
Nej!
Hold ham!
Ned på jorden med ham.
Forbandede svin!
Du kan ikke gøre noget ved det.
Hvad gør vi? Hvad fanden gør vi nu?
"Sandelig, sandelig siger jeg jer:"
"Hvis hvedekornet ikke falder i jorden og dør, bliver det kun det ene."
"Men hvis det dør, bærer det mange fold."
Man udstår lidelse før æren.
Man bærer korset før kronen.
Alle om!
Fremad march!
Jeg tager ikke af sted.
Hvad?
Jeg tager ikke af sted.
Hvad med vores plan?
Jeg skyldte obersten mit liv.
Han døde foran øjnene på mig, og jeg gjorde ingenting.
Tror du, du er den eneste, der lider?
Vågn op! Der er en grund til, at alle flugtforsøg er slået fejl, -
- og at japserne er ligeglade med sikkerheden.
Det var tåbeligt at tro, at vi havde en chance.
Jeg har min egen plan nu.
Du... er et egoistisk svin.
Kom, Ernie.
Ernie!
Fint!
Vent nu lidt! Amerikanar. Vent!
Du kan ikke alene. Det er selvmord.
Se dig omkring!
Se mændene i øjnene. Hvad kan du se?
Nemlig. De er allerede døde. Det ved vi begge.
I det mindste gav flugten os en ting.
Håb. Håb, Ernie.
Uden det kan vi bare vente på døden.
Er det, hvad du vil?
Lad mig sige dig noget. Jeg er ikke dum.
Og jeg er ikke en kamikaze.
Hvis flugt er umulig, gør jeg det næstbedste.
Jeg sørger for mig selv. Det er min plan.
Amerikanar! Vi er alle i samme båd.
Ja. Hver eneste af os.
28. OKTOBER 1942 JERNBANEN PÅBEGYNDES
Japanerne ville invadere Indien.
Jernbanen skulle bringe forsyninger.
Vi var midlerne til deres mål.
Når man lever for at dø, er hvert øjeblik en evighed.
Dage går tabt. Måneder går i med hinanden.
Ens eneste virkelighed er nuet.
Og nuet hænger over en som døden.
Det er svært at beskrive, hvordan konstant sult føles.
Og stanken af sygdom og død omkring en.
Malaria, difteri, pellagra, dysenteri -
- suger al væske ud af kroppen.
Man får krampe, og ens blodomløb kollapser.
Major! Han brænder.
Ernie!
Jeg kender ingen, der kan overleve den omgang.
Åh, Ernie, min søn.
Du var en god soldat. Og en god ven.
Så det her er døden.
Mørke.
Kulde.
Helt alene.
Ikke flere grunde til at kæmpe.
De opgiver en.
I døden er der ikke flere chancer.
Det tænker man altså på, når man dør.
Værdien af det, man har gjort med sit liv.
Og alt det, man kunne have gjort...
...hvis bare man fik en chance mere.
For fanden! Japserne spiser som grever og baroner.
Livet venter ikke på nogen.
Især ikke som krigsfange.
Hvis man skal overleve, skal man bruge held, et hurtigt hoved -
- og en ven, der kan gribe én i faldet.
Hvor er jeg?
Du har været bevidstløs i dagevis.
Herude har du bedre muligheder for at overleve.
Jeg ved ikke, om jeg vil overleve længere.
Åbn munden.
- Hvordan fik du maden herned? - Jeg har forbindelser.
Hvorfor gør du det her?
Hej, Ernie.
Mig og kammeraterne har snakket om det.
Og vi tænkte...
Hvad er formålet med vores lidelser?
Hvor er retfærdigheden i, at de tæver og slider os ihjel?
Og vi dræber hinanden for at redde os selv.
Hvad er det, I beder mig om?
Du sagde, du ville være lærer.
Ja.
Vi tænkte, at du måske havde nogle svar.
Vil I have mig til at... holde foredrag om livets mening?
Det er en skide god idé, sir!
Lad mig nu...
...bare være alene.
Det tænkte jeg nok.
Man kan udholde ufattelige smerter og lidelser, hvis man bevarer håbet.
Når man mister håbet, -
- så dør man.
TARSAU-REGIONEN JERNBANE: 132 KM
Ok!
Jeg skal skide.
Kom nu.
Reardon fik forbindelse til den lokale sortbørs.
Han delte ikke med nogen for ikke at blive opdaget.
Det var i hvert fald, hvad han sagde.
Hold da kæft. Det stinker.
Min gode major Campbell, -
- det er lykkens duft, en gudedrik.
Vejen til følelsesløsheden.
Gæret risalkohol. Den her er på husets regning.
Det var fandens.
- Han har gjort det. - Selvfølgelig.
Lad os få en tår.
De herrer... Hvis I søger velgørenhed, så gå i kirke.
Jeg tusker mig til lykken, så slip slanterne. Kom med dem.
Køen starter der.
To cigaretter.
Kom nu, gå.
Ernie, du lever stadig.
Lazarus, rejst fra de døde.
Hvad er der i vejen?
Han har ikke spist noget.
Han fik rationer til mig.
Han fik ingen ekstra rationer. Han gav dig sine egne.
Mens Dusty havde passet mig, havde majoren lagt sine egne planer.
Men jeg vidste ikke, hvad de gik ud på.
Nej, nej. Hvor skaffede du maden fra?
Flere anonyme donorer. Spis.
Jeg vil lave en skole for skotterne.
Et jungleuniversitet.
Jeg har lavet en tavle.
Amerikanar skaffede mig en lærebog. Den var ikke gratis.
Første gang er i aften. Jeg har allerede seks elever.
Det er ikke meget... men det er en begyndelse.
Jeg vil ikke være skeptisk, -
- men hvordan vil I mødes, uden at japserne ser jer?
På det eneste sted, som de ikke nærmer sig.
Stanken er ulidelig.
Hold din kæft. Vi gør vores bedste. Væn dig til det.
Godt, drenge. Sæt jer til rette.
Og lad os komme i gang.
Jeg vil gerne tale med jer om Platon.
Godt.
Hvad... er...
...retfærdighed?
HELVEDESPASSET JERNBANE: 148 KM
Undskyld mig, sir.
Er det sandt, at De underviser?
Vi vil gerne hjælpe til.
Hvad kan I?
Roger Primrose, kunst.
Løjtnant Foxworth underviste i Shakespeare.
Jeg er hans sergent.
Han er fortabt uden sine bøger. Og Barden.
Hvis jeg holder ham beskæftiget, slår han ikke sig selv ihjel.
Jeg mener det, sir.
Desværre har vi ikke noget af Shakespeare.
"At dø, at sove. Kun det."
"At tro, at vi ender hjertekvalen, -
- de tusind lidelser, som kødet fik i arv."
"En slutning, vi inderligt må ønske."
"Dø. At sove, at sove! Muligt drømme!"
"Det er knuden, for hvilke drømme dødens søvn kan bringe, -
- når vi har smøget støvets lænker af."
"Det får os til at tøve. Det er dette, som gør elendighedens liv så langt."
"Hvem ville tåle verdens spot og svøbe, -
- tyrannens uret og den hovnes hån, -
- forsmået elskovs kvaler, lovens nølen og embedshovmod..."
- Vi har vist Barden hos os alligevel. - Det har vi vist. I er med.
"Tyrannens uret og den hovnes hån, -
- forsmået elskovs kvaler, lovens nølen og embedshovmod, -
- og udueligheden der sparker til dygtighed, -
- hvis selv han kunne gøre regnskab op blot med sin dolk?"
"Hvem ville bære byrder og svede, stønne, træt af livets møje, -
- hvis ikke frygt for noget efter døden, det ukendte land, -
- som ingen er vendt tilbage fra, forvirrede viljen, -
- så vi heller tåler livets onder end flyr til andre, dem vi ikke kender."
I bog to af "Republikken" siger Platon:
"Hvad sker der den retskafne, hvis han kommer til verden?"
"Den retskafne bliver pisket, pint og lagt i lænker."
"Og efter enhver tænkelig lidelse -
- bliver han korsfæstet i hele verdens åsyn."
Nogen spørgsmål?
Jeg har et spørgsmål.
- Må jeg? - Ja.
Mit spørgsmål: Hvis den retskafne mand -
- bliver behandlet på den måde, -
- hvad er så den retfærdige reaktion?
Give op og lade ondskaben sejre?
- Hvad foreslår De? - Jeg foreslår trods.
Retfærdighed, øje for øje.
Hvad så med barmhjertighed?
Barmhjertighed. Forrædernes og kujonernes tilflugtssted.
Ville du korsfæste en mand i hele verdens åsyn?
Jeg søger retfærdighed.
Hvad med jer?
Seniorsergent?
Blodtransfusioner.
Donationer accepteres taknemmeligt.
Hvorfor er du her?
Hvad mener du?
Du synes ikke at passe ind.
Hvorfor er jeg her? Det er et godt spørgsmål.
Før krigen ...
... Jeg havde en kamp med en mand i en pub.
det var en temmelig grim kamp.
Han var, øh, lammet.
Da han kom til politiet, han nægtede at trykke afgifter.
Han ...
... tilgav mig.
Jeg kunne ikke forstå hvorfor.
Så fortalte han mig.
Han havde været tilgivet en gæld i hans fortid.
Han ønskede at gøre det samme for mig.
Han gav mig min bibel.
Fortalte mig min straf var at læse den.
Noget at en straf!
Han var en officer.
Det er derfor, jeg er her.
Træk!
Major Campbell var en naturlig leder.
Han tiltrak alle nationaliteter og grupperinger.
Han forenede dem til en fælles sag.
Hans fælles sag.
Godt. To mere.
Der er vagtskifte klokken fem. Vi skal være der.
Beklager, major. Afbryder vi en gudstjeneste?
Hvad vil I?
Major, sæt nu, jeres plan fungerer.
I har konfiskeret våbnene, fanget vagterne -
- og overtaget hele lejren.
Hvad så?
Der er ingen vegne at tage hen.
Og når japserne hører om det, -
- sender de et hævntørstigt regiment.
I kan ikke overleve.
Hvem taler om overlevelse?
Så det er en selvmordsmission.
Kom her.
Hvad vil du gøre?
Underkaste dig bushido?
Det er selvmord.
Spar os for det ævl, major.
Har han ikke sagt det?
Nogle af hans bedste handler er med japserne.
Hvor tror du, medicinen kommer fra?
Har jeg ikke ret, Amerikanar? Sig det til dem.
Du sætter alle mænds liv på spil.
De er ikke enige i din idé om retfærdighed.
Er du folkets talerør?
Eller er du bare lidt for glad for japserne?
Ernie...
Vi Argyll"er skal holde sammen.
Du ved, det er, hvad obersten ville have sagt.
God dreng.
"Større kærlighed har ingen -
- end den at sætte sit liv til for sine venner."
"I har hørt, at I skal elske jeres næste -
- og hade jeres fjende."
"Men jeg siger jer:"
"Elsk jeres fjender og bed for dem, der forfølger jer."
"For hvad hjælper det et menneske at vinde hele verden -
- og miste sin sjæl?"
"Eller hvad kan et menneske give som vederlag for sit liv?"
Det er en stor fejltagelse. Jeg kan skaffe dig alt.
Majoren så Reardon som en trussel.
En mand uden pligtfølelse, -
- som er sig selv nok, var for ham en forræder.
Tag bøgerne med.
Tag ham.
Nej... Lad være. Det er min skole.
Det er min skole!
Majoren lavede en aftale med japserne.
Jeg skulle gå fri. Han så det ikke som et forræderi.
Skolen havde forsinket hans planer. Mændene ændrede mening.
Dusty havde været katalysator.
Denne bog lærer en at vende den anden kind til.
Vi læserne bøgerne og bliver bedre slaver for kejseren.
Du bad om det, Ernie.
Måske skulle jeg have citeret noget fra Højsangen!
Han siger, at bogen er ren overtro.
Han siger, at jernbanen skrider for langsomt frem.
Vi har fået ordrer om at gøre den færdig -
- seks måneder tidligere end planlagt.
Højtærede herre, det er...
Træd af.
Overtro.
Jeg er en Yankee Doodle Dandy
Yankee Doodle, do or die
en rigtig levende nevø af onkel Sam
født på den fjerde juli
Jeg har en yankee doodle pige
hun er min Yankee Doodle glæde
Yankee Doodle kom til London
bare for at ride den pony!
Jeg er den Yankee Doodle dreng!
Jeg lever stadig, japsersvin!
Forstod I det?
De kunne tage bøgerne, -
- men de skulle ikke tage det, vi havde lært.
Dusty fik mændene fra Dødens Hus til at hente vand.
Hans eksempel fik os til at arbejde som aldrig før.
THREE PAGODA PASSET JERNBANE: 305 KILOMETER
Vores fangevogtere bed mærke i det.
Hvad majoren angik, -
- så nægtede vi at hævne os.
Det begyndte at plage ham.
Kaptajn Noguchi giver jer bøgerne tilbage, så I kan fortsætte.
Kaptajn Noguchi skænker jer disse gaver, fordi I har arbejdet godt.
Så er vi tilbage på banen, drenge!
- De er tre år gamle. - Japanske importlove.
Der er post!
Derefter sagde Amerikanar ikke så meget.
Der var sket noget med ham.
Det var svært at sige, om det var til det bedre. Eller værre.
Afgangsceremonien er lige om hjørnet.
I skal yde jeres bedste. Fortsæt.
De herrer... Lad os fortsætte.
"Dør vi, har man tab nok i os, -
- lever vi, jo færre mænd, des større del i æren."
"Den der ser tidens fylde -
- han viser skrammen og siger: "Den fik jeg på Crispians dag."
"De gamle glemmer let, men skønt han glemmer..."
Kød! Kød!
Oksekød!
HVAD ER PLATONS SYN PÅ RETFÆRDIGHED?
Amerikanar slog sig til os.
Han var lidt sent på den, men ivrig efter at indhente det forsømte.
De er en god lærer.
Hvad hedder De?
Nagase... Takashi Nagase.
Goddag, Takashi. Jeg hedder Ernest.
Jeg har faktisk undret mig over, -
- hvor du har lært så godt et engelsk.
Jeg er uddannet ved Cambridge.
For at blive en god oversætter -
- måtte jeg kunne forstå kulturen.
Hvad synes du om briterne?
Vi kan lære meget af dem.
Med forlov, ærede Takashi, -
- hvorfor er du her i lejren?
Jeg blev kasseret på grund af min fysik.
En fangelejr er ikke et ærefuldt sted for en japansk soldat.
Det er snarere en straf.
Det bringer skam over hans familie.
Hvad så med sergent Ito?
Er han ikke den fuldendte soldat?
Han tog skylden for sin overordnedes fejlbeslutning.
Hans deling blev slået ihjel.
- Er det derfor, han er så bitter? - Nej.
Det er en ære at blive straffet i stedet for sin overordnede.
Ifølge det kejserlige reskript -
- vejer et enkelt liv i hæren -
- mindre end en fjer.
Uanset, hvor godt det gik, -
- så var vi stadig udsultede slaver, der byggede en jernbane.
Der var tusinder af os fra andre fangelejre.
Som om det ikke var nok, -
- så kunne majoren og hans plan eksplodere hvert øjeblik.
Vi fik øjne for, at vi ikke var de eneste slaver i kejserens tjeneste.
De kaldte dem "Trøstkvinder".
Krigsbytte fra det japanske erobringstogt.
Et togt, hvis formål havde været at rense sjælen.
Hvor den sande krigers sværd er bushidoens sjæl.
Nøglen til himmel og helvede.
Et symbol på det, han bærer i hjertet. Troskab og ære.
16. OKTOBER 1943 INDVIELSEN AF JERNBANEN
Vi færdiggjorde jernbanen i oktober 1943.
Seks måneder forud for tidsplanen.
En anledning til at holde fest.
Som de havde sagt, så blev den bygget over den hvide mands lig.
Skide mongolide japsere.
De opfører sig, som om de har bygget den.
Dødens jernbane.
Det er den mindste bekymring.
Hvad mener du?
Vi har bygget jernbanen. De har ikke længere brug for os.
I til højre for mig bliver overflyttet til en anden lejr.
Det var en hindring for majorens plan.
Halvdelen af hans folk blev taget.
De blev sendt væk og blev aldrig set igen.
Hør efter! Der mangler en skovl i værktøjsskuret.
Den, der har taget den, skal aflevere den nu!
Hvis den ikke bliver afleveret, bliver alle straffet.
I har at respektere os.
Skovlen er blevet fundet!
Det var en fejltælling. En simpel fandens fejltælling.
Træd af!
Hvad får en tidligere så selvisk mand til at ofre sig for andre?
Drenge... Jeg kan ikke mærke mine ben.
I aften afholder de dimissionsceremonien.
Japserne er blevet inviteret.
Så er der ingen tilbage i vagtbygningen.
Har De tænkt Dem at fortsætte?
Vi er kun seks tilbage. Vi mistede seks mand.
Det var næsten umuligt med 12. Gud ved, vi ikke har en chance.
- Kender du til Guds vilje? - Nej, men...
Jeg tolererer ikke tvivl.
Jeg bliver.
Så er vi fem tilbage.
Bare rolig, drenge.
Retfærdigheden sker fyldest.
Major Charlie Fraser, sprog.
Sergent Bingo Johnson, filosofi.
Sidst, men ikke mindst...
...Menig Wallace Hamilton, etik.
De herrer...
Kandidaterne fra vores... jungleuniversitet.
Lad festen begynde!
Musikken var ikke perfekt.
Den var rædselsfuld. Men vi var ligeglade.
Vi hørte, hvad den kunne være.
Vi hørte musikkens sande ånd, og det var ren og skær frihed.
"Er døden os bestemt, har fædrelandet tab nok i os..."
Vagt! Vagt! Ned!
- Godt, du kom. - Musikken var skrækkelig.
"Og den, der ser den dag som gammel mand, -
- vil rejse sig på tå, når den dag nævnes."
"Han stryger ærmet op og viser skrammen og siger..."
- Der er ingen ammunition. - Find den!
"De gamle glemmer let, men skønt han glemmer..."
Det er en B-24. Det er en Liberator.
- Er du sikker? - Man kan ikke tage fejl.
Sød musik. Liberators!
Allierede fly.
De kunne ikke se os, men vi kunne høre dem.
Og vi vidste, krigslykken var vendt.
Op i røven!
Hør efter, fanger!
Disse mænd har myrdet to vagter fra den kejserlige hær -
- og planlagt et oprør.
De har krænket kejserens nåde.
Sergent Ito vil nu tildele dem den foreskrevne straf.
- Major? - Amen.
Svin!
Ito!
Dusty!
Hvad siger du?
Dusty!
Tag ham her i stedet for.
Til begravelsespladsen!
Nej! Nej!
Nej!
Dusty!
Du er fri.
Major! Hvad sagde han?
Major, sig nu, hvad Dusty sagde!
Major!
Jeg ved det ikke!
Mine drenge!
Undskyld!
Nej, nej, nej. Nej!
Overtro.
Gør det!
Dusty!
Da Dusty Miller døde, døde der noget i os alle.
Det, vi i årevis havde bevaret for at overleve, -
- virkede nu helt meningsløst.
Som om Gud spillede os alle et ondskabsfuldt puds.
Indtil jeg huskede Dustys ord fra for så længe siden.
"Hvis hvedekornet ikke falder i jorden og dør, -
- bliver det kun det ene korn, men hvis det dør, -
- bærer det mange fold."
Jeg fandt aldrig ud af, hvad Dusty sagde til Ito.
Men jeg vidste, jeg havde set tilgivelsens magt.
Hør efter!
Snart vil alle lavere racer bukke for Hans Kejserlige Højhed -
- og bushidoens riddere.
Da vi igen hørte flyene, troede vi, at befrielsen var kommet.
Og så skete det.
Op i røven med bushido!
Vores allierede troede, vi var fjenden.
Jeg klarer den! Hjælp de andre!
Ernie! Hjælp mig!
Se ikke på det!
De troede, vi var japsere!
Jeg klarede det næsten. Jeg blev dræbt af mine egne!
De troede, vi var japsere!
Forlad mig ikke! Forlad mig ikke!
Bliv hos mig! Bliv hos mig!
Bliv hos mig! Nej!
En japansk stilling blev også ramt.
De sårede kom efter hjælp.
Deres ankomst tvang os til vores livs vigtigste beslutning.
Den skulle trodse bushido-kodekset om ære og skam.
Lad den ikke komme herind.
Forsvind herfra.
Tag ikke disse hunde med hertil.
Flyt lastbilen.
Få den lastbil væk herfra.
Ernest...
Kaptajn Gordon, jeg forbyder dig at hjælpe dem.
Major...
De... er sårede, døende mennesker.
De gør ingen skade.
Ernie, gå tilbage til dine egne mænd.
Kan nogen skaffe mig noget vand?
Fjenden lod os være.
Ingen steder at tage hen, intet at gøre.
En uvis skæbne. Vi havde kun en improviseret radio.
Vi håbede at høre noget udefra.
"Til alle allierede krigsfanger:"
"De japanske styrker har overgivet sig, -
- og krigen er forbi."
"For den, der giver sit blod med mig i dag, han er min bror, -
- var han end nok så ringe, så skænker denne dag ham adelsrang."
"Fra denne dag til verdens ende vil vi blive husket, -
- vi få, vi lykkelige få, vi brødre."
15. AUGUST 1945 BEFRIELSESDAGEN
Hvor er vagterne?
De tog væk. De flygtede ind i junglen. Fra os.
I hvilken retning?
Jeg aner det ikke.
Du er en mand med principper og pligttroskab.
Ved du hvad? Jeg vil være ligesom dig.
Major Campbell.
Ernie...
Du kommer i rette tid.
Du begår en fejl.
Nej... Nej, jeg får retfærdigheden til at ske fyldest.
Retfærdighed...
Tror du ikke, at jeg ønsker det her?
Vi fortjener alle at se ham lide.
Men det her er forkert.
Din dumme... dumme, lille dreng!
Dumme dreng!
Gud, tilgiv mig!
Åh, Gud, tilgiv mig!
Tilgiv mig, min dreng!
Tilgiv mig, min dreng.
Nej!
Hvad er konsekvensen af, at et liv vejer mindre end en fjer?
Svin! Svin!
Hvor fører hadet os hen?
Når man ser fjenden i øjnene, -
- og man ser sig selv...
Hvad er barmhjertigheden værd?
Hvem er min næste?
Hvor ofte skal jeg tilgive min bror?
Hvad betyder det "at elske sin fjende"?
Hvad kan en mand give for sin sjæl?
Det var de spørgsmål, jeg stod overfor i fangelejren.
Svarene...
...ændrede mit liv for altid.
55 år efter krigen mødtes kaptajn Ernest Gordon -
- og Takashi Nagase ved begravelsespladsen i Thailand.
Ernest Gordon blev studenterpræst ved Princeton i 26 år.
Takashi Nagase blev buddhistisk præst.
Overlevende fra 93. division af Argyll & Sutherland Highlanders.